- klausyk, S, o tu skaitai knygas? S primerkia vienintelę akį. - nea... - o neskaitai taip, lyg smaugtum gulbę ar taip, lyg mauktum vyną? R suka monetą tarp pirštų. pilnatis ridinėjasi kalvoto peizažo krumpliais. greta ant akmens guli mediniai dantų protezai ir lenktinis peiliukas. - taip, lyg nerčiau į grindinį. - durnius. į akmenį neįnersi. S krapšto nagu samaną nuo riedulio, ant kurio abu su R tupi. - žiūrėk, balandžio aštuntoji. šita data taviškė? - nea, tavo. kai Pasato ratai slydo dar buvo gerokai pašalę. - tai šita manoji... R valosi nagų laką acetonu. rubino raudonumą keičia tamsiai mėlyna spalva. - atrodai lyg pirštus būtum prisivėrusi... ir tas fonaras tikriausiai nuo knygų skaitymo. S keikia save dėl tos storaodžio laikysenos. - žinai, gulbė sparno mostu gali ranką sulaužyti. tai nelabai pasmaugsi. bando taisyti padėtį sparno užlaužimu. R nepyksta. R nepykdavo netgi tada. - aha. ir vyno nelabai pamauksi... varto rankose pustuštį plastikinį butelį. kalibras nusitrynęs. paskutiniuose lašuose plūduriuoja negyva vapsva. - ką gi. tuomet teks nardyti akmenimis. R įsideda protezus į bedantę burną. šypteli. kirvarpų skylutės prieblandoje vos įžiūrimos. iš akmens išneria medinis kolibris. virš vienintelės akies spindi safyro spalvos jaunatis. plasnoja abu. kad neprimintų šešėlių.
Kai kurie absurdiški sakiniai mane stipriai sudomino. Yra kažkokio sunkiai nusakomo cinko. Mano manymu, čia daug ką galima padaryti. Rašau penkis- nesiteisindamas. 5
Če vot kaip lėtuvyški mianinei filmai - žūrėdamas turi styprei prisimiarkti kat suprastum ka rėžisėrius narėja pasakiti a jisai sava rožtu ajškina kat če tykras mianas kat mažas biudžėtas kat batai spaudže valdže bloga ir tajp toleu
Sandaru. Siaura. Čia tas pats, kas sūrelį pietums valgyti. Man mažoka, kad išskleista tema būtų. Originalumo esti, bet nesinori net ir knygų skaityti apie neskaitančius, kaip rūkančius uostyti.
Pasakysiu lyg į akis žiūrėdamas ir paduodamas gryną ranką, gerai žinodamas, kad neužsikrėsiu ir neužkrėsiu. Aš jau pasilieku su savo karta, ta, jau kasdien išeidinėjančia. Taigi, čia jau ne man. Bet 5. Kol Visata plečiasi, tegu ir Žmogus taip. Žmogus pasilieka. Būk drūtas!
Mums išdrožtas išsigimęs žvirblis, kuris pats neskraido, bet vardan tokio įspūdžio yra mėtomas iš balkono į kiemą ir atgal. Tai yra tikinčių, kad jis gali skraidyt ir kad žvirblis yra kregždė. Varge varge, kokių tik nesutiksi lengvatikių.
samana ant riedulio, ant kurio jie tupi
užlaužtu sparnu nert į akmenį
gulbių r ir s giesmė, mįslių mįslė
mano skoniui narplioti, ale kitaip nei įkalusios gulbės nesinarplioja, tode subj. kiaturi