Ten, toj kampinėj obely, debesys
mėnulį
pakorė.
Jis dar bando vaduotis, pro šakas spraudžias, bet
nurimsta.
Didžiulis atšvaitas tik,
bet kiek šviesos iš anapus žemės. Ar saulės anapus?
Visa diena atspindy - su bjaurastim, padorumu ir
laime.
Ir visi metai.
Gyvenimas?
Ir taip ramu iškart. Visai
nebaisu.
Tik norisi sekti pasakas.