Kava dar nespėjo atšalti.
Turbūt ir nespės -
it širdis sustings šalia cigaretės
jo rankoje.
Ji šypsosis.
Nuo savo kėdės
nepakils, vis žiūrės
kupinu meilės žvilgsniu amžinybę.
Praeities neturėję,
ateities neturės -
Žodžiai lūpų kampučiuos paliks
neišskridę.
Eilinio vakaro pokalbis
Įkalintas amžiams.
Už kokias gi nuodėmes,
Indonezijos Nemezide?
Apie rūkymą... Sustingęs paveikslas, užlietas, užantspauduotas lava. Mano kaltė, ko gero, jei nesudominau perskaityti iki galo, tačiau jei vis dėlto neperskaitėt, nemanau, kad galite leisti sau komentuoti. Pezėti šiuo atveju. "kaip galima nesumirksėti, jei cigarečių dūmai yra." Tamsta, lavonėliai juk nemirksi. Labanakt. Damn, o apie motyvą, regis, tamsta daug apie anuos meksikietiškus serialus žinot, o apie katastrofas pasauly ne kažką. Taigi, kaip sakiau, labanakt.
kažkaip nesuprantu, kaip galima nesumirksėti, jei cigarečių dūmai yra...
prigalvotas, pamatykite, ir pamatysite, kad prigalvotas.
paskutinės eilutės, tai be motyvo, kodėl kalbama apie kažkokias bausmes, kas turima omenyje, sakant "už kokias nuodėmes"; o gal rūkyti ir kavą gerti yra bausmė? žodžiu, ir kas per do sustingęs žvilgsnis. Žinok jei nerūkai, tai gal nežinai, kada rūksta cigaretė, dūmai graužia akis, mirksi dažniau, nei nerūkytum , bet turėtum žinoti, vis tiek esi buvusi patalpoje, kurioje rūkoma, jei nemirksėsi, tuoj ašaros pradės bėgti. (kažkada, kada rūkiau, ir tada mano kambariuose nebuvo prirūkyta, rūkiau tik pro atdarą langą, (nors ir žiema, aš jį visą atidarydavau plačiai) nes akims komfortabiliai jaustis, paprasčiausiai neįmanoma, o čia pas jus, net sustingęs žvilgsnis, ir cigaretė, ko tai, o paskui tik bac apie nuodėmes.
prigalvota, pridramatizuota - netikra;
būna kartais, režisierius pastato filmą, ten tiek prikurkuliuoja, prievartaudamas iš žiūrovo emocijos - maždaug apsiverk, išgyvenk, kad pradeda net vemti versti nuo jo dvasinės masturbacijos... (tokie yra meksikietiški serialai - ten nei režisūrinio meno, nei aktorinio, jie kenksmingi augančioms kartoms, vien dėl to, kad formuoja labai prastą supratimą apie vaidybinį meną. žinoma vaikai jų nemato, bet mato - mamos žiūri, vaikai žaidžia, miega, valgo, gyvena, ir girdi jų ausys ir akys ir viskas garma į pasąmonę - taip ir susiformuoja supratimas. taip ir užauga "bėzdarnaja" karta. (от слова бездарь, бездарное поколение .)
tai štai, jūsų tekste yra scenos, jose nesąmonės, ir mintis - tuščiai dramatiška, plius be motyvo. (kaip tų režisierių filmai serialai ir t.t.)
Nieko nieko, nepiktybiškai juk - prasmiškai visai neblogai - Indonezijoja turi aktyvių vulkanų, Nemezidės spuogų - taip sakant, bet eilėraštukas pritemptas ir tas sąskambis prajuokino :)