Nuo dėmės iki taško, nuo taško iki linijos, nuo linijos iki sintezės, nuo sintezės iki prapulties... Kaip antys pasimeta per klimato kaitą, taip ir aš susivijusių sintezių raizgalynėj. Pasaulis per plokščias mano vaizduotei, per apvalus galimybėms. Šleikštulys mano, panašėja į Sartro, tik kol kas spalvotesnis, kai užsikasu molio purvyne, stebėt besiganančių klounų.