2010-05-20 13:25
per daug sentimentalūs, per didelis pataikavimas vitaliniams egoizmui; patiko kelionė į ateitį, gražu, juk žinai kad mirsi, ar nežinai, į grabuką įdės, nuveš į kapus ir užkas palaikus žolei, medžiui kirminui, kurį nugurks paukštukas ir bers žydrynėn, arba kokia nors žuvis, praris, o ją sužvejojęs žmogus, išsikeps ant "patelnės"-keptuvės, ir suvalgęs pašYks, kažko įkvėpimą pajaus ir... eilėraštį parašys, o gal scenarijų, apie išmatomis iškeverzotas sienas siūlančias jų paragauti... oi kaip veža kelionės į ateitį, ar ne, o gal žuvis kirminą praris numaudama nuo kabliuko, ir neužkibdama, ir nuners į pačią giliausią gelmę, kur šimtametis šamas gyvena...
žinai juk - mirsi, bet draskaisi kažko... kovoji, sakai kad ateities vaikai, labai nori būti lietuviais Lietuvoj brangioj su vyžom klumpėm ir šiaudinėm skrybėlėm, kovok lietuvi, jie tos laimės trokšta dar negimę...
antras geras... nors per daug sentimentalūs, per didelė dozė sentimentalumo; per didelis pataikavimas egoizmui, sureikšmintai sentimentaliai. (tame egoizmui pataikavimas.)